Bahrukistan



Bahrukistan on merkittävä öljyntuottajavaltio Lähi-idässä. Maa oli turkkilaisen dynastian johtama kuningaskunta vuoteen 1947 saakka, jolloin sen johtoon nousi sotilasvallankaappauksella kenraali Maser Nadzhul. Hän omaksui itselleen shaahin arvonimen ja häntä seurasi valtaistuimella hänen poikansa Shamir Nadzhul.

Nuorempi shaahi syrjäytettiin kansannousussa vuonna 1975 ja hän lähti maanpakoon. Pian kansannousun jälkeen maa ajautui sisällissotaan, kun marxilaisten ja islamilaisten fundamentalistien kiristyneet välit puhkesivat avoimeksi valtataisteluksi. Neuvostoliiton tukemana marxilaispuoli sai vallattua maan pohjoisosan, kun taas etelää hallitsivat fundamentalistit. Neuvostoliiton romahdettua tyrehtyi myös tuki Bahrukistanin marxilaishallinnolle ja fundamentalistit saivat lopulta hallintaansa koko maan lukuunottamatta kahta eteläisintä maakuntaa, jotka Bahrukistanin naapurivaltio Tuman oli miehittänyt sisällissodan aikana.

Sisällissodan päätyttyä maan johtoon nousi diktaattori Abdul Ruhfasir. Hän solmi rauhan Tumanin kanssa ja sai palautettua miehitetyt maakunnat takaisin Bahrukistanin hallintaan. Kaksi vuotta rauhansopimuksen solmimisen jälkeen Ruhfasir kuitenkin hyökkäsi Tumaniin ja nopealla sotilasoperaatiolla valloitti maan lähes kokonaan lukuunottamatta pääkaupunkia ja sitä ympäröiviä maakuntia. Hyökkäyksen johdosta Yhdysvallat tuli liittolaisensa Tumanin avuksi ja sen ylivoimainen sotilasmahti sai pian lyötyä Bahrukistanin joukot.

Vedettyään joukkonsa Tumanista Bahrukistan asetettiin kauppasaartoon, mutta ankarista taloudellisista pakotteista huolimatta maan epäiltiin kehittävän joukkotuhoaseita sekä tukevan Yhdysvaltoja vastaan kohdistettuja terrori-iskuja. Tämän johdosta Yhdysvallat lopulta hyökkäsi Bahrukistaniin ja miehitti maan. Noin kolme viikkoa kestäneiden taistelujen aikana diktaattori Rufhasir kätkeytyi hyökkääjien joukoilta ja on edelleen kadoksissa.